Hvordan gik det egentlig til, at en dreng som mig mødte Buck Howard?
Da jeg var fem, spurgte min far mig, hvad jeg ville være, når jeg blev stor.
Jeg ville køre en damptromle. Han sagde: "Nej, du vil være advokat."
Jeg sagde astronaut, han advokat. Jeg sagde politimand, han advokat.
Så vi gik på kompromis og valgte advokat.
Så 20 år senere læste jeg jura.
Selv om det var min fars drøm, gik jeg op i det i de første par år.
Indtil jeg en dag blev tidligt færdig til en eksamen og sad der og tænkte:
Et eller andet sted må der være en, hvis drøm det er at blive advokat.
Men efter to år på jurastudiet havde jeg ikke mødt en eneste.
Og pludselig indså jeg:
Jeg er ikke lykkelig. Jeg må ud herfra.
Det blev min sidste chance for at standse det hele.
Trykke på pause og finde en drøm, før det var for sent.
For sent eller ej, det føltes i hvert fald fantastisk.
Min far vidste intet, men ville nok forstå det, hvis jeg forklarede det.
Hej, far. Studiet er hårdt.
Aftaleret er virkelig vanskelig.
Jeg var blevet en elendig advokat.
Det gode var, at jeg nu havde masser af muligheder.
Jeg kunne gøre hvad som helst. Jeg overvejede alle muligheder.
Jeg kunne blive privatdetektiv, testkører eller talkshow-vært.
Hvordan får man egentlig det job?
Sandheden er, at jeg havde en idé i baghovedet.
Jeg havde en drøm om at blive forfatter.
Jeg vidste ikke, hvordan man blev det, men jeg havde blyant og papir.
Jeg gjorde det, der faldt naturligt, indtil virkeligheden bankede på.
Jeg måtte finde noget at lave, som kunne betale for mad og husleje.
Jeg måtte finde et arbejde, men gerne noget spændende -
- hvor ordene "berømthed" og "scenekunstner" indgik.
Det var sådan, det skete.
Det var sådan, jeg kom til at møde "Den Fantastiske Buck Howard".
- Du må være Troy. Jeg hedder Gil. - Beklager, jeg kommer for sent.
Det gør ikke noget. Lad os sætte os. Han kommer om lidt.
- Vi faldt for dit jurastudium. - Det må jeg hellere forklare.
- Jeg er ikke blevet færdig. - Der har vi ham.
- Jeg er Buck Howard. - Troy Gable.
Det glæder mig, du er interesseret i arbejdet. Jeg har meget travlt.
Jeg blev ved med at tænke på én ting:
Jeg anede ikke, hvem han var, og det kunne man vist se.
- Du ved vel, hvem jeg er? - Du har vel set "Tonight Show"?
Du skal sige "med Johnny Carson." Ikke det fjols, der har det nu.
Buck lavede showet med Johnny 61 gange.
- Du er tryllekunstner, ikke? - Mentalist. Det andet er et fy-ord.
Jeg var tryllekunstner, da jeg var tre, men jeg har udviklet mig.
Jeg har intet imod tryllekunstnere, bare de er døde.
Buck har været hos alle de store: Jim Nabors, Jon Davidson, Sally Rafael.
Han har været medvært på Dinah. Han har optrådt overalt. Las Vegas...
Ikke for nylig.
Du skulle tage dig af Bucks rejser.
Og tage med ham på turné og sørge for, alt går glat.
Det er meget krævende, men også givende.
Snart skal vi arbejde på en velgørenhedsting -
- jeg begyndte for syge børn med George Takei -
- som er kendt for sin rolle som Sulu i "Star Trek". Han er en meget god ven.
Det var ikke lige min fars ønskejob, men Buck var nu ret spændende.
Han fortalte om sine berømte venner: Johnny Carson, Ed McMahon.
Captain and Tennille.
Det var skønt at møde dig. Jeg tror, det kommer til at gå rigtig godt. Ring.
Jobbet er dit, hvis du vil have det. Startlønnen er $650.
- Ja. Det lyder fint. - Du skal til Bakersfield i weekenden.
- Held og lykke, Troy. - Tak, Gil.
Yngre læsere ved ikke, Johnny Carson kaldte mig "Fantastiske Buck Howard".
- Hvilken tryllekunst havde De lavet? - Det er et nummer.
- Jeg vidste ikke, der var forskel. - Troy...
Jeg giver dig en mønt. Hold den mellem tommel- og pegefinger.
Jeg tæller, og når du får trang til det, lader du bare mønten falde.
Forstår du det? Er du klar? En, to, tre...
Vil du vise Edward, hvad der står på papiret, Troy?
Velkommen til Bakersfield. Jeg hedder Sheila Heller.
Jeg er Buck Howard. Det er Alan og Troy.
Og det er Edward. Han skriver for et blad, som laver et portræt af mig.
Buck skal tilbage på hotellet og forberede sig.
- Troy og jeg vil gerne vises rundt. - Med glæde.
Jeg elsker at besøge stedet og møde de mennesker, som holder alt i gang.
Se lige der. Jeg kan lide dem dejligt store.
Her er stjerne-garderoben, som selvfølgelig er Bucks.
- Der er snacks... - Hvor er brandyen?
Jeg vidste, der var noget, vi havde glemt. Jeg bestiller noget.
Fint. Jeg beklager. Undskyld mig...
- Værsgo. - Undskyld...
Du godeste.
Det er det bedste ved mit job. Er du med?
- Ikke mange stikord. Hold dig vågen. - Har du introen?
Sig til Buck, jeg beklager. Jeg troede, der ville være mindst halvfyldt.
Sig til Buck, han skal på. Hvis han spørger, er der rigtig mange.
- Kom ind. - Hvor mange er der?
- Ret fyldt op. - Hvad betyder det?
- Ikke noget. Der er rigtig mange. - Fantastisk. Så gør vi det.
- Buck, det er denne vej. - Så gør vi det.
"At sidde tavs og stille på et trist og gråt sted."
- Er du klar? - Selvfølgelig.
- Han er klar. Dæmp lyset. - "At sidde tavs og stille..."
Jeg kan med glæde præsentere en mand -
- som har optrådt i over 27 lande i radio, tv og andre medier.
Bl.a. "Tonight Show" med Johnny Carson. Den Fantastiske Buck Howard!
- Så lykkedes det. - Latterlige amatører.
Jeg elsker den her by.
Næste stikord er, når han går over til klaveret om 15 minutter. Jeg går ud.
Mine damer og herrer, jeg skal bruge en frivillig.
De to, flotte unge mænd på forreste række er meget velegnede.
En ting lagde jeg mærke til ved Buck.
Han var virkelig smagløs -
- men han havde også en tidløs charme, som publikum kunne lide.
Jeg bad dig vælge et tal mellem 1 og 100.
- Men det har du ikke gjort, vel? - Det har jeg vel ikke.
Valgte du tallet 0?
Nul... Nul!
Er det ikke vildt?
Dyb søvn. Godnat.
Det, verden har brug for nu, er kærlighed.
Jeg må bede jer om en ting til, før jeg forsvinder.
Jeg skal bruge fire frivillige. To skal gå med mig til det grønne værelse.
De andre to skal blive her i salen.
De tager hele mit honorar i rede penge -
- og skjuler det herinde.
Hvis jeg ikke kan finde pengene, når jeg vender tilbage -
- bliver pengene her i Bakersfield i Californien. Jeg er vild med denne by!
Jeg så ham gøre det i sidste uge i Stockton.
Han har aldrig måttet opgive at finde pengene i over 5000 forsøg.
Jeg lader jer finde jeres fire frivillige.
Kom. Vi skal ind i det grønne værelse.
Her er hele mit hold.
Bare så I kan se, at der ikke er snyd med i spillet, når de gemmer pengene.
I er mine vidner. Kunne I tænke jer et billede med min autograf?
- Ja. - Alan, find nogle farvebilleder.
- Der er ikke nogen farvebilleder. - Søg, og du skal finde.
- Min kuglepen, tak. - Tak, Troy.
- Sort-hvid er helt fint. - Nej, det er det ikke. Alan?
- Vi har ikke andre end dem her. - Mr. Howard, de er klar derude.
Fantastisk. I får så ingen billeder, da Alan er komplet uduelig.
- Jeg vil gerne have et i sort-hvid. - Hvad er ideen i det?
Lad os gå tilbage.
- Tusind tak. - Undskyld.
Må jeg se i Deres højre sko?
Jeg havde troet, der var flere.
- Hvordan gør han det? - Jeg er vild med den her by!
- Din uduelighed er ydmygende. - Det passer ikke!
Kom herud og sig det!
Forsvind nu med dig. Giv pengene til Troy. Det er mine.
Okay, Buck. Du er en nar!
- Jeg kan ikke oplære dig mere. - Jeg aner ikke, hvad jeg skal gøre.
Så svært er det heller ikke. Hvis du tager jobbet, er du en idiot.
Jeg er ked af det her, Troy.
Det er ikke nogen god historie. Lad være med at skrive det ned.
Du må hellere gå, Alan. Ellers tilkalder jeg en vagt.
Tilkald endelig en vagt, dit oldtidslevn!
Så må jeg hellere sige farvel.
Undskyld, jeg forstyrrer. Må jeg få Deres autograf?
Hvad som helst for en smuk, ung dame.
- Kunne De lide forestillingen? - Jeg så den ikke.
Jeg vidste ikke, De var her. Der stod intet i avisen.
Men jeg så Dem altid i "Carson Show".
- Alle tiders. Værsgo. - Tak.
- Der er vist noget, der går dig på. - Alt det der med Alan...
Vi har haft problemer i årevis. Nu måtte det slutte.
Jeg ved, at du stræber efter noget mere end det her job.
Lige meget hvad du vil i fremtiden, kan du bruge livserfaringen herfra.
- Der vil snart ske store ting for mig. - Hvilke ting?
Hvorfor bliver du ikke hængende lidt? Så vil du måske få det at se.
Er det en aftale?
Jeg kastede mig ud i det. Hele mit liv var Buck Howard.
Vi spillede for halvfulde sale, men Buck lod ikke til at bemærke det.
På scenen var han i sit rette element.
Buck gik helt til grænsen. Han fik det umulige til at virke muligt.
Er det ikke vildt?
- Buck havde sin fanskare. - Jeg er vild med den her by!
Folk i Akron i Ohio var vilde med ham.
- Jeg så byer, jeg aldrig havde set. - Velkommen til Willamette, Oregon.
- Som jeg aldrig havde hørt om. - Velkommen til Wausau, Wisconsin.
- Buck havde sine særheder. - Hvor meget gav du piccoloen?
- To dollars. - Ikke mere?
Du repræsenterer mig. Du får mig til at fremstå nærig.
Kommer du lige herind, Troy? Gav du piccoloen 10 dollars?
- Ja, hvorfor? - En dollar pr. Kuffert. Ikke mere.
Af og til varder tale om mere end særheder.
De hentede mig i en varevogn. Det her bliver en fiasko. Du er uduelig!
Buck kunne være vanskelig, og af og til havde jeg lyst til at stoppe.
Mr. Howard. Tak, fordi jeg må være med.
Jeg vil bare ikke lave den der "Bare kald mig Ray, Jay."
- Er mr. Takei her? - Nej, han er ikke med os i år.
Min studiekammerat jonglerede med millioner -
- mens jeg hjalp Buck Howard, Gary Coleman og ham fra "Politiskolen".
Men jeg var ligeglad. Det var ret fedt, eller ynkeligt, om man vil.
Hvordan gør du det? Jeg bliver ældre, men du forandrer dig ikke.
- Sund livsstil. - Og penge under madrassen.
Du skal have tak, fordi du ringede. Ingen ringer til mig mere.
Buck... Vi er klar til at begynde.
Hav en god forestilling.
Jeg vil tilegne den næste sang til en af mine kæreste venner.
Sulu fra "Star Trek". Mr. George Takei. George...
Må kraften være i dig.
Uanset hvor spøjs forestillingen var, og hvor meget han skældte ud -
- så jeg altid pengenummeret. Det forbløffede mig altid.
Mine damer og herrer, mine penge.
Mine damer og herrer. Mine penge!
Og det forbløffede altid publikum.
Jeg tog dem gerne selv -
- men da jeg er en gentleman, må jeg afstå fra det.
For mine penge er i Deres brystholder.
Mine damer og herrer, her er pengene!
Jeg havde ikke fundet min hylde, men den her finale var Bucks hylde.
Og når jeg var en del af det, følte jeg, jeg var på rette spor.
Her står den sidste af de store Buck Howard-autografjægere.
Hvem må jeg skrive, det er til?
- Hvad laver du her, far? - Jeg ville spørge dig om det samme.
Er det din far? Jeg vidste ikke, du havde familie i Leesburg.
- Det har han heller ikke. - Det er mig en stor fornøjelse.
Jeg er Buck Howard.
Men før De lykønsker mig, vil jeg lykønske Dem.
De har fået en fin ung mand ud af ham her. Jeg er meget tilfreds med ham.
Jeg troede, han læste jura, for det har han sagt.
Men jeg er da glad for at høre, at De er meget tilfreds med ham.
Ups... Jeg kan forestille mig, hvordan De har det, mr. Gable.
Min far ville ikke have, jeg skulle optræde. Jeg skulle være revisor.
- Men det var ikke mit kald. - Det må stå til troende.
Hvis det er Troys kald at bære Deres kufferter, er studiepengene spildt.
- Far... - Må jeg, Troy?
Jeg har en teori, som jeg kalder "fremad og opad-teorien".
- I den musikalske del af showet... - Jeg vil gerne tale med min søn.
Jeg ville bare sætte tingene i "perspectivo", som latinerne siger.
Det tror jeg, De har gjort.
Farvel så. Tag den med og bland min salat, når du er tilbage på hotellet.
- Sikke en fyr. - Det må du undskylde, far.
Jeg har ikke hørt fra dig en måned.
- Jeg måtte ringe til dine venner. - Det ved jeg godt.
Jeg ville have gjort hvad som helst for at læse jura.
Jeg hadede det. Jeg var ikke lykkelig.
Tror du, jeg danser ud af døren og glæder mig til hver eneste dag?
Jeg har ingen anelse om, hvad du laver, og det har du vist heller ikke.
Helt ærlig. Du er for kvik til det her. Det er du.
Du er for kvik til det her.
Jeg håber, han kan lide sin salat.
Jeg tror bare ikke... Jeg tror ikke, jeg kan gøre det mere.
Jeg er ked af det, men jeg er nødt til at sige op.
- Jeg er nødt til at sige op... - Er Gil ikke kommet endnu?
Nej. Der er noget, jeg må tale med dig om.
- Beklager. Jeg sad fast i trafikken. - Kan vi tale om det senere?
Jeg må lige tale forretninger først.
Jeg har prøvet. Leno og Letterman er interesserede, men mangler plads.
Letterman kan jeg forstå. Han kender mig ikke.
Men Jay Leno forringer virkelig sit show uden mig.
- Jeg var "Tonight Show". - Vi må skaffe dig eksponering.
Bookerne i Las Vegas vil gerne lige se, hvor god du er.
Hvis de gerne vil se noget, er der måske noget, jeg kan vise dem.
De sidste tre år har jeg indøvet et nyt nummer i hemmelighed.
Jeg kan ikke sige, hvad det er. Jeg stoler på jer, men kan ikke risikere -
- at pressen får færten af det nu. Lad mig bare sige, at det er enormt.
Cincinnati er det perfekte sted at afsløre det.
De har altid elsket mig i Ohio.
Måske ikke lige Ohio, men Akron, som er tæt på Cincinnati. I samme stat.
Ring til Steve Keating i New York i det bedste pr-bureau.
Lokale og landsdækkende medier.
Jeg kan mærke, at det her bliver kæmpestort. Cincinnati.
- Velkommen til Cincinnati. - Jeg er vild med den her by!
Jeg hedder Doreen... Og det er min bror Kenny.
- Goddag, Kenny. - På vegne af os begge...
Og Cincinnatis afdeling af "De Røde Hatte" -
- vil jeg gerne overrække Dem denne nål.
Det må jeg nok sige. Hvor er det storslået...
- Jeg er bange for, jeg er såret. - Det må De undskylde.
Det er en smuk nål fra en smuk kvinde. Jeg vil gå med den hele tiden her.
Jeg er glad for at besøge teatret, men jeg må tilbage til hotellet -
- for min presseattaché er fløjet hertil fra Manhattan for at mødes med mig.
Det er helt i orden. Vi er Deres værter. Vi følger Dem hvor som helst.
- Sådan gør vi i Cincinnati. - Jeg kører. Vi har en limousine.
Jeg så Dem i 1989 på Bowling Green University.
- De var vildt god. Husker De det? - Faktisk husker jeg det svagt.
Men det er jo næsten 20 år siden, og jeg optræder 400 gange om året.
400 gange om året?
- Jeg sidder og regner det ud. - De må hellere se på vejen.
Hvordan kan man overhovedet lave 300 forestillinger?
Det er jo en forestilling hver aften. Hvad med transporttiden?
Han må være ankommet. Steve Keating. K-e-a...
Jeg ved, hvordan man staver til det. Han er ikke ankommet endnu.
Jeg skal i tv i eftermiddag. Min presseattaché er væk.
Jeg er tvunget til at blive kørt rundt af to bondeknolde.
Måske er det ham. Luk lige op.
- Goddag. - Jeg skulle tale med Buck Howard.
Hænger du mine bukser op? Hvad kan jeg hjælpe med?
Jeg er Valerie Brennan fra KPT. Steve er forhindret.
Han måtte tage over til Gary Oldman i London, så jeg er her i stedet.
De er jo nærmest et foster. Det bekommer mig ikke vel.
Jeg bryder mig ikke om ændringer. Det er en stor weekend.
Jeg optræder lørdag og præsenterer noget nyt søndag.
Jeg er blevet informeret. Det skal nok gå helt fint.
Jeg ved, De har hyret Steve, men jeg kan sagtens erstatte ham.
- Udmærket, unge dame. Vi prøver. - Fint. Mit navn er Valerie.
Udmærket, Valerie. Det er Troy, min turné-chef.
Hej. Hvil Dem lidt.
Nyhederne er om et par timer. Jeg må udarbejde en tidsplan.
Må jeg låne Troy til at hjælpe med nogle opringninger?
- Har du noget imod det, Troy? - Nej.
Det var hyggeligt at møde Dem.
Tak.
Du ville gerne gennemgå noget?
Nej. Jeg ville bare gennemgå en drink. Kan jeg få en whisky med is?
Det samme.
Tænk, at jeg sidder her i Cincinnati med Buck Howard.
Må jeg spørge dig om noget? Er Buck bøsse? Vi har væddet om det.
Jeg ved det ikke.
Så du er altså ikke hans... rejseledsager.
Det så meget hjemligt ud, da du stod der med hans bukser.
Nej. Buck er bare min chef.
Jeg gør det bare for at tjene penge, til jeg finder ud af...
- Hvad du egentlig vil lave? - Ja.
Lad mig gætte... Du ser godt ud, så er du sikkert skuespiller.
- Nej. - Stand-up-komiker?
- Nej da! - Så vent lige lidt...
- Du er forfatter. Gættede jeg rigtig? - Nej...
- Jeg skriver lidt. - Hvad har du skrevet lidt på?
Bare småting. Åndssvage ting.
Ting, der er sket for mig, eller som jeg ønskede var sket.
- Du lyder som en forfatter. - Tak.
Jeg sagde ikke, du var god.
Nu går jeg. Det var hyggeligt.
Jeg går op og gør mig klar til vores store aften i byen. Vi ses til middagen.
Det er utroligt, at du kender Sulu fra "Star Trek".
Kender du også Spock?
Jeg har mødt Leonard Nimoy, men ligefrem venner...
Faktisk er George og jeg ikke på så god fod lige nu.
- Mr. Howard, har De været gift? - Jeg har aldrig mødt den rette dame.
Som Shirley MacLaine har sagt -
- er ægte kærlighed sjælden, og derfor er den værdifuld.
- Det er smukt. - Shirley er kunde hos os. Hun er sød.
- Kender du Shirley MacLaine? - Jeg arbejder jo med berømte.
Kom med al sladderen. Hvem har affærer med hvem?
Jeg kender Shirley. Hun har været til en af mine forestillinger.
- Så sig, hvem der er søde. - Okay.
Folk laver gerne grin med Keanu Reeves, men han er faktisk utrolig sød.
Sig til ham, at han var skidegod i "The Matrix"!
Okay. Og Jay Leno. Han er bare en helt almindelig fyr.
Han er helt nede på jorden og virkelig sød.
Synes du, Jay Leno bare er en sød fyr fra Boston?
Så aner du tydeligvis ikke, hvad du taler om.
Jeg har mødt Jay Leno en del gange, og han har altid været meget flink.
Ren facade. Jeg kender Jay Leno, frøken.
Jeg har haft med Jay Leno at gøre. Du må bare stole på mig.
Buck Howard til makeup.
- Nej, Buck. Det er den vej. - Så gør vi det!
Jeg kommer om lidt. Jeg ringer lige og hører til drengene.
Hun er fantastisk, min søster.
Hun er et geni. Hun er kunstnerisk og har været gift mange gange.
- Hun har levet et glamourøst liv. - Det lyder sådan.
Hallo... Hvordan laver Buck sine numre?
- Jeg sværger, jeg ikke siger noget. - Jeg ved det ikke.
- Du er hans assistent. - Så vidt jeg ved, er der ingen fusk.
- Det var pokkers. - Vi skal på om et øjeblik.
Produceren siger, vi kan se på fra boksen.
Du lugter virkelig godt.
- Tak. - Cindy Crown her.
Tryllekunstneren Buck Howard er her, eller "Den Fantastiske Buck Howard".
- Det er skønt at have dig i Cincinnati. - Tak. Jeg er glad for at være her.
- Du holder en særforestilling her. - Det er sandt, Cindy.
Lørdag aften optræder jeg i Cincinnati Arts Complex.
Jeg frygtede, at Ohio havde et kunstkompleks, men ikke Cincinnati.
Og søndag eftermiddag opfører jeg et meget vigtigt nummer.
Fortæl os om det.
Det har været hemmeligt indtil nu.
Klokken cirka 14 vil jeg få 900 mennesker til at sove.
Og jeg vil vække dem straks derpå, som havde de været døde.
Det lyder fantastisk. Kom til begge forestillinger.
Du vil varme op med et tryllenummer på mig.
Tag dette stykke papir i din venstre hånd. Jeg skal bruge en mønt...
Der var der sørme en.
Hold sølvdollaren ud i hånden mellem tommel- og pegefinger.
Jeg tæller, og når du får trang til det, slipper du mønten.
Er du klar? En...
... to, tre...
... fire...
- ... fem... - 20 sekunder, Cindy.
Du forstår godt, at du på et tidspunkt skal lade mønten falde.
- Jeg var nok ikke helt med. - 10 sekunder, Cindy.
- Vi skal til at slutte... - Vi kan gøre det hurtigt. Hold den ud.
- Klar? - Vi har ikke mere tid.
- Tag ham af. - Der er lukket ned.
Måske kan du komme tilbage snart.
Jeg beklager, mr. Howard...
Hvad fanden er der galt med ham? Jeg prøver at undskylde.
Jeg ved ikke for hvad, men jeg prøver.
Det gør ikke noget. Bare rolig. Sådan er Buck.
- I morgen er alt som før. - Hvad laver vi her?
Hvordan ender en fyr som dig med at arbejde for Buck Howard?
- Jeg havde droppet jurastudiet. - Nu ønsker du nok, du var blevet.
Aldrig i livet. Buck er ikke en dans på roser, men jurastudiet...
Man vågnede hver morgen og frygtede livet.
Jeg indrømmer, jeg ikke ved, hvad jeg laver. Jeg må snart finde ud af det.
Men jeg prøver.
Det føles rart. Det føles som det rigtige for mig.
Der er ikke noget, der er "det rigtige". Livet er ikke magisk på den måde.
- Intet er det eneste rigtige. - Hvordan ved du det?
Fordi det er det samme for alle, fra Buck Howard til Meryl Streep til dig.
Kreative folk vil have hele verden til at elske dem. Det er infantilt.
Så siger vi det. Måske er jeg naiv -
- men livet er kort.
En dag er vi her ikke mere, og hvis det er sådan, det er -
- så vil jeg bruge den tid, jeg har, på noget, der giver mig hjertebanken.
Jeg ved ikke, hvad det siger om mig, med sådan har jeg det.
Det tænder mig virkelig.
- Mener du det? - Ja, alt det eksistentialistiske.
Jeg har en kæreste.
Glem, at jeg sagde det.
- Hallo? - Sover du, Troy?
Nej, Buck. Jeg er vågen, men måske er jeg ved at blive syg.
Hvor er Valerie? Hun skal skaffe interviews til mig.
Jeg aner ikke, hvor hun er.
Jeg ved ikke, hvor hun er.
Men hun har sikkert styr på det. Jeg prøver at finde hende.
- Jeg var på vej til teateret. - Jeg sidder på værelset og øver mig.
- Jeg vil kun forstyrres af pressen. - Okay.
Spotlight på mig. Buck går til mikrofonen. "Jeg er vild med byen."
Han laver et par numre, går hen til klaveret... Følg Buck hele tiden.
Hej.
Jeg skal lige vise dig noget.
Edwards artikel?
Jeg havde hørt, den var på vej, og at den var slem...
Han gør stort set nar af Buck hele tiden.
Okay... Han må ikke se den.
Nej. Det er denne vej, mr. Howard.
Mr. Howard. Er det i orden, at jeg præsenterer Dem før forestillingen?
Nej. Jeg er altid blevet præsenteret på bånd.
Men det er et flot sæt. Det klæder Dem.
Hæng det derovre, Kenny.
Så er der ikke mere, Kenny.
Det her er vigtigt. Jeg vil ikke have ham Kenny i nærheden af mig.
Devisen er: "Flyt dig, galning. Jeg skal nå et tog."
Giv ham et farvebillede. Nej, bare et i sort-hvid.
Og desuden: Hvor blev alle interviewene af?
Hvad har åndsamøben Valerie gang i?
Hun skaffede et. De er på vej. Det er en, der skriver på nettet.
Den avis kender jeg ikke. De er her om et øjeblik. Jeg vidste intet.
Jeg burde forberede forestillingen. Hvad nytter et interview nu?
Valerie koncentrerer sig om det store nummer i morgen.
Hun har hørt, at der vil være fyldt op i aften.
Mark Simpson er kommet for at interviewe dig.
Goddag, unge mand. Jeg har hørt meget om dig.
Jeg er en stor fan.
Kom herhen og sæt dig hos mig. Her har du en stol.
Jeg kan ikke give dig lang tid. Pressen har været her hele dagen.
- Er du klar, Buck? - Ja.
Okay, Jeff. Buck er klar. Dæmp lyset i salen.
Introbåndet.
- Scenelys, tak. - Hun har en stor overraskelse til dig.
Jeg vil byde velkommen til Buck Howard på min egen måde.
Så har jeg komponeret en sang. Jeg håber, han kan lide den.
- Stands hende, Troy. - Hvordan?
Tror I på magi?
Buck Howard er her. Hans show er noget for enhver.
Der bliver magi og også mentalisme.
Og hvis vi er heldige også noget klaver, hvis jeg skal gisne.
Tror I på magi?
Mine damer og herrer, Den Fantastiske Buck Howard!
Kom nu, Buck! Den Fantastiske Buck Howard.
Det er det mest amatøragtige, jeg har måttet udholde i 40 år.
Hun ødelagde næsten forestillingen. Jeg er Den Fantastiske Buck Howard.
Ikke Den Ret Gode Buck Howard, men Den Fantastiske Buck Howard.
- Jeg beklager. - Jeg vil ikke se nogen af dem igen.
Vi lejer selv en bil, billigt, og vi transporterer os selv rundt. Forstået?
- Ja. - Jeg fik kun lige vendt forestillingen.
Publikum syntes, vi var nogle klovne. Og det er til dels din skyld.
Jeg kunne ikke vide, hun ville gøre det.
Nej, kun hvis du var en opmærksom person.
Men du er tydeligvis ikke en opmærksom person.
Vil du være så venlig at forlade min garderobe?
- Han virkede meget sur. - Det var han også.
Hun ville bare gerne synge.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige, men sådan bliver det altså.
Han bad mig give dig det her.
Det er virkelig klasse. Vi ødelægger hele forestillingen -
- men alligevel er han stor nok til at give mig et flot billede.
- Det vil jeg passe rigtig godt på. - Det ved jeg.
- Hvem er det? - Alan, den tidligere turné-chef.
- Der er et helt afsnit om ham. - Buck dør, når han ser det.
Det er svært at have ondt af ham. Man har lyst til at slå ham.
- Hvordan finder han pengene? - Jeg ved det ikke.
En fyr rejser rundt med ham, sætter sig i salen og fortæller ham det.
- Hvordan? Alle kan se ham. - Han har et høreapparat.
Det kan ikke lade sige gøre. Så skulle han betale en hele året for det.
Det er han for nærig til.
Du er vel nok sød. Du tror virkelig, han er ægte.
Jeg glæder mig, til weekenden er slut.
Altså ikke det med... Jeg gider bare ikke arbejde med ham.
Du er alle tiders. Det har været rigtig...
Undskyld. Jeg burde slet ikke være her.
Jeg burde bare gå tilbage til mit værelse. Ikke?
Ja, gå bare tilbage til dit værelse. Gå nu bare. Så ses vi i morgen.
Hvad? Jeg ville bare... Laver du sjov?
- Nej, bliv her. - Alene i Cincinnati...
Nu kunne jeg kun tænke en ting:
Gudskelov, jeg ikke sagde op før Cincinnati.
Det var ikke gået Buck så godt, men nu handlede det hele om nummeret.
Buck satsede på, det ville ændre alt, og det så ud, som om det kunne ske.
- Du er god. Her er rigtig mange. - Der er 300 og en masse presse.
Sig, han skal gøre sig klar.
Hej. Skriv under her og sæt Dem.
Tak. Stille. Jeg har brug for total stilhed.
Jeg er allerede begyndt at tage et mentalt billede af jer alle sammen.
Hvis jeg føler, I ikke egner jer til opgaven -
- prikker jeg jer på skulderen, og for jeres egen sikkerheds skyld -
- går I ud til siden -
- og bliver iagttagere i stedet for deltagere.
Fokusér på mig.
Lad ikke ydre stimuli ødelægge den lille boble, vi har dannet mellem os.
Det begynder at blive en ideel gruppe.
Vi er næsten klar til at begynde.
Tak til pressen, men hvis I skal kunne dække begivenheden -
- beder jeg jer om ikke at lytte for godt efter det, jeg vil sige.
Så lad os begynde. Lyt til lyden af min stemme og kun den.
Jeg vil nu tælle fra et til tyve.
Mens jeg tæller, mærker I, at I langsomt bliver trætte.
Faktisk mere end trætte. I bliver udmattede, men det er godt.
I er kommet til det rigtige sted. Her kan I lægge jer ned og hvile jer.
Hvis I får lyst til at lægge her forsigtigt ned, så gør det endelig.
En, to, tre, fire...
... fem, seks, syv...
... otte, ni...
... ti, elleve, tolv...
Jerry Springer har været ude for en ulykke. Alle smutter for at dække det.
Han er stor i Cincinnati.
- Skete ulykken her i nærheden? - Ja, på Columbia Parkway.
20!
Det lykkedes sgu.
Jerry Springer har været ude for en ulykke på Columbia Parkway -
- og de blev alle kaldt derhen.
- Hvem? - Jerry Springer.
Han havde et tv-show. Men før det var han borgmester i Cincinnati.
Så han er ret populær her.
Det er den her nål. Den er forbandet!
Lad os gå. Jeg giver op.
Buck.
Hvad?
De sover stadig.
Vågn op.
Vågn op!
Vågn op.
Mange tak, fordi I kom.
Jeg er virkelig ked af det.
Måtte hele den lokale presse gå for at dække en trafikulykke?
- Ja. - Og den landsdækkende presse?
Jeg prøvede, men ingen ville komme.
Nej. Du havde så travlt med at dække Troys behov, at mine måtte vige.
- Buck... - Du skal ikke sige noget.
Jeg har lavet det største nummer i mentalismens historie -
- og ingen så det. Det skulle have ændret alt for mig.
I to har forsinket mit comeback med flere måneder.
Jeg skal sørge for, du bliver fyret i morgen. Lad os gå, Troy.
Jeg ville ikke give dig det her. Jeg ville ikke være den, der gjorde det.
Men nu er jeg faktisk ligeglad. Farvel, Buck.
Du kan ikke bare...
Glem det. Valerie!
DEN (KNAP SÅ) FANTASTISKE BUCK HOWARD
- Vent, Valerie. - Jeg vil væk. Mit blod koger...
- Det forstår jeg godt. - Jeg er færdig. Aldrig har nogen...
Jeg forstår dig godt.
Undskyld mig...
En, to, tre, fire, fem...
Han har det fint. Vi beholder ham til observation, men det var nok stress.
Så han kommer sig?
Han fik en nerve i klemme. Han fik hjertemassage af en amatør.
- Så er det farvel. - Ja.
Ja.
Det har været rart at være sammen med dig, Troy...
Jeg er tit i LA, så måske kan jeg ringe engang... når jeg er i LA.
God tur.
Men du må altså droppe det job. Du kan få noget meget bedre.
Og jeg kender en masse, så jeg kan sikkert hjælpe.
Det er forbi for Buck, og det ved alle på nær ham selv.
Nej, det er ikke livstruende. Han besvimede bare.
Konen forlader mig, hvis jeg lader en klient ødelægge ferien.
Jeg kommer kun, hvis han er i livsfare.
Hvad skal jeg gøre? Er der ikke nogen, jeg bør ringe til eller give besked?
Nej, Troy. Der er ingen. Ikke andre end dig.
Okay.
Jeg sagsøger det lede kryb til Edward og hans afskyelige blad.
De har vildledt læserne. Og jeg skulle have været på forsiden.
Jeg beklager nogle af de ting, jeg sagde. Jeg var meget oprørt.
Jeg har aldrig sagt det til nogen, men jeg var i "Tonight Show" 61 gange.
Men jeg var ikke med en eneste gang hos Johnny de sidste 10 år.
Jeg ved ikke hvorfor. De holdt op med at ringe. Ingen sagde hvorfor.
Selv da Johnny trak sig tilbage, håbede jeg på et sidste show.
Men han ringede aldrig. Der gik det op for mig, at det nok var slut for mig.
Jeg har fornægtet det lige siden.
- Det er udmattende. - Du underholder stadig mange, Buck.
- Du leverer en god forestilling. - En god forestilling?
Hvordan har vi det i dag, mr... Howard?
Skrækkeligt. Hvordan går det med Gary Singer?
De mener Jerry Springer. Fint. Det var et mindre uheld. Han er udskrevet.
Det er jeg ked af at høre.
Det var svært at se Buck sådan. Jeg følte måske ikke omsorg for ham -
- men noget i den stil. Nu var det slut.
Og som Valerie sagde, var det forbi for Buck.
Den legendariske mentalist Buck Howard kollapsede i går.
Det forlyder, at mr. Howard fik et mentalt sammenbrud -
- efter at have sat en forbløffende verdensrekord...
Mr. Howard var ofte i "Tonight Show"...
Judd McKinley var til stede i går og har denne øjenvidnerapport.
Mr. Howard var helt væk...
Blomster til mr. Howard.
Sig til Gil, jeg er i livsfare. Han ved, hvad det betyder.
Toget går snart, Og vi skal være om bord.
Tag buketterne med. De er mange penge værd.
Mentalisten Buck Howard, som er kendt fra Johnny Carsons show -
- forlod hospitalet i mandags.
Han havde udført et udmarvende stunt, hvor han fik 800 til at sove.
Mary Hart var kun begyndelsen. Pludselig var Buck det store navn.
Tak, fordi du ville komme, David. Vi har en stor overraskelse til jer.
Her kommer han. Den Fantastiske Buck Howard.
Jeg er vild med den her by. Og jeg er vild med den fyr.
Tak, Buck... Mange tak.
Måske skal vi nøjes med et mentalt håndtryk.
Du har indblik i nutidens unge. Hvad mener du om dem?
Jeg har vel en vis indsigt, og der er én ting, der bekymrer mig.
Og det kan siges med ét ord: Stoffer.
I dag laver vi en af Howards opskrifter fra hans nye bog "Mental Mad".
Siden det her billede blev taget, har du fået lavet lidt ved øjnene.
- Intet er forandret. - Du behøver ikke forsvare dig.
- Mange får rettet noget. - Ikke mig.
Det er ret utroligt. Du er faktisk hot. Er du klar over det?
Jeg er klar over det, og faktisk, Colin, har jeg altid været hot.
Mit navn er Conan.
Jeg er vild med den her by!
Hej, Buck. Tak, fordi du ville komme.
- Det er godt at være tilbage. - Jeg bliver ikke den samme igen.
Jeg har en af dine venner ude bagved, som du ikke har set længe.
Så her kommer han. Er du klar? Mine damer og herrer: George Takei.
Jeg er vild med den mand.
I kølvandet på det vanvittige cirkus kom et længe ventet opkald.
Fra Las Vegas. Han kunne måske stå øverst på plakaten.
Men nu ville Buck ikke høre tale om det. Han var for stor til Vegas.
Han var større end nogensinde og ville tilbage, hvor det begyndte.
Det er "Tonight Show" med Jay Leno og Kevin Eubanks og bandet.
Vi har besøg af Tom Arnold. Mentalisten Buck Howard.
Og Jay Leno!
- Du har ret. Mere kan jeg ikke sige. - Vil du promovere noget?
Nej, jeg er kun kommet for sjov.
Vi må slutte. Undskyld til Buck Howard. Ham når vi ikke.
Tiden løb fra os. Han kommer på en anden gang. Bliv hængende...
Så jeg måtte vige pladsen for Tom Arnold. Hvem er han overhovedet?
Undskyld, Buck. Min kone har forladt mig, min mor er på amfetamin.
Så jeg havde så meget sjovt materiale.
Det er din skyld, jeg tog til Hollywood. Husker du denne fra 78?
Jay bad mig sige, han beklager.
- Hør nu, Buck... - Fedt show, Buck!
Du er ikke den første, der bliver flyttet. Kan du komme i næste uge?
Jeg har været i showet 61 gange.
Ved du, hvor mange gange Johnny Carson flyttede mig?
Nul gange, ingen, aldrig.
Bed Jay stikke sin undskyldning skråt op.
Vil du på i næste uge?
Manden er Satan selv, og Buck Howard arbejder ikke med Satan.
Ring til Las Vegas og hør, hvad de tilbyder.
- Velkommen tilbage til Las Vegas. - Hej. Dan Green.
- Hyggeligt at møde dig, Dan. - Michael Perry. Sikke et håndtryk.
Flot optræden hos John og Martha Stewart. God reklame.
- Du ser rigtig godt ud med det der... - Meget frisk.
Jeg afbryder lige. Som Gil jo ved, gør vi kur til dig.
Efter dit comeback er Las Vegas det perfekte sted.
Vi har undersøgt et par ting.
Gil har sendt bånd, som vi har vist til en testgruppe.
Trylle/mentalistdelen af showet -
- hvor du hypnotiserer og leder efter dine penge, gav mange points.
Men klaver- og stand-up-delen gav ikke så meget.
- I den lavere ende. - Altså ikke dårligt...
- Hvad tænker du? - Tja...
Jeg vil gerne tilbage til Las Vegas. Og jeg synes da, det er langt ude -
- at folk ikke kan lide stand-up og klaverspil, men kom gerne med ideer.
- Fint. Det var sådan set bare det. - Det er Teddy. Jeg kommer om lidt.
Vi ændrer ikke meget. Det er dit show.
Det var Bucks chance. Hysteriet var forbi, og nu var der det her tilbage.
Måske hørte Buck hjemme her i Las Vegas med sit navn på en lystavle.
Mine damer og herrer. I aften vil Deres sanser spille Dem et puds.
Deres bevidsthed vil blive udvidet.
Vi præsenterer Den Fantastiske Buck Howard!
Og Deres tal er... 17.
Åh gud!
Hvad siger I så? Er det ikke vildt? Det er vildt.
Mine damer og herrer, om et øjeblik vil disse prægtige mennesker -
- vågne op, når jeg knipser med fingrene.
De vil tro, at nogen har taget alt deres tøj af -
- og at de står foran Dem splitternøgne.
Er det ikke vildt?
Det går jo strygende.
De her to går med mig om bag scenen og holder øje med, jeg ikke snyder.
De her to gemmer mit honorar i rede penge et sted her i salen.
I har mit honorar. Skal vi gå om bagved?
Der har vi jo dagens mand.
- Flot, Buck. Det går strygende. - Må jeg spørge dig om noget?
Hvordan ordner de det med dine penge?
De betaler dig vel månedsløn. Så er det betaling for en uge?
- Skat! - Jeg er bare nysgerrig.
Jeg arbejder for kasinoet. Det er et godt spørgsmål.
Hvis pengene er tabt, trækker vi dem i hans løn og giver dem til velgørenhed.
Hvor kedeligt.
De er klar nu. Mr. Howard? De er klar.
Så må jeg derud.
Da jeg gik ud for at se resten af showet -
- fornemmede jeg, at min tid her var forbi.
Jeg var turné-chef, og turneerne var forbi.
Til det næste nummer må jeg bede om total stilhed.
Total koncentration. Tak.
En toårig kontrakt. Han gjorde det.
Hans show var anderledes med duer og tørklæder -
- men det lod ikke til at genere Buck.
Og på trods af alt det hvilede showet stadig på hans særnummer -
- som han altid havde været kendt for.
- Gil. Er der noget galt? - Det er helt fint.
Men så pludselig, for første gang i en karriere på næsten 40 år -
- kunne Buck ikke finde sine penge.
Og på et øjeblik var det hele forbi.
Så sidder vi altså her.
Hvad vil du så lave?
Tja... Jeg har faktisk skrevet lidt.
Har du det? Til en avis?
- Nej. En anden slags skriveri. - Den slags, man ikke får penge for?
Måske med tiden, men foreløbig ikke.
Du kan ikke huske det her, for du var lille, men vi sad hårdt i det engang.
- Vi knoklede... - Så jeg ikke ville behøve at knokle, ja.
Nemlig. Jeg havde ikke noget valg. Det har du.
Hvad siger du til det her: Du tager med hjem.
Du sparer op og tager tilbage til universitetet. Lad mig tale ud.
- Underholdningsret. - Hold nu op, far.
Bare jeg kunne genoptage studierne, men det kan jeg altså ikke.
Jeg er nødt til at prøve det her af.
Måske er det en vanvittig drøm, og måske går det slet ikke.
Men jeg er nødt til at prøve.
For ellers vil jeg ikke blive tilfreds med noget som helst.
Okay.
Held og lykke. Og nu er du vel klar over -
- at ordet "forfatter" sjældent forekommer uden ordet "sultende"?
Så spis hellere din morgenmad. Og kør mig så til lufthavnen.
Jeg må væk fra Los Angeles.
Min far havde ret. Jeg var nødt til at tjene penge.
Buck havde vist mig, at gør man det, man elsker -
- kan man på magisk vis også finde pengene.
- Hej. Hvordan går det? - Fint.
- Det er Jonathan Finerman. - Ja, kan du huske ham?
- Vi arbejder for ham i døgndrift. - Jeg så hans program som lille.
Men hvorfor vil han mødes med mig?
Forfatterassistenten blev fyret, og jeg nævnte dig.
Det er en chance. De fleste assistenter bliver fastansatte efter et par år.
Jeg plejer ikke at gøre sådan noget, men du har arbejdet for Buck Howard.
- Ja, det har jeg. - Jeg er stor fan af ham.
Jeg er selv amatørtryllekunstner.
- Jeg har altid gerne villet vide... - Jeg aner intet om pengenummeret.
Det var ikke det, jeg ville spørge om. Er han bøsse?
Det ved jeg ikke. Jeg har aldrig set ham sammen med nogen.
Nå, pyt. Det med pengene har jeg fundet ud af. Det er ren snyd.
- Virkelig. Hvordan? - Han har en radio i øret.
Ja, og så er der en, der rejser med ham... Jeg tror, jeg ville have set det.
De rejser hver for sig. Ingen har set ham.
Han ser, hvor pengene er, og går på toilettet eller ud i bilen.
Det tager kun et øjeblik. Han hvisker det i mikrofonen.
"Tredje række. Damen i den grønne trøje." Så har han gjort sit arbejde.
Jeg tror ikke på det.
Du er loyal. Det sætter jeg pris på.
Hvem skulle have troet, at Buck Howard ville skaffe dig et job?
Ikke mig. Og du skal have mange tak.
Det gik rigtig godt, så tak. Det mener jeg virkelig.
Jamen så... Jeg holder derhenne.
Hvordan går det så med ham din kæreste?
Er du bekymret for, hvordan jeg har det?
Ja, selvfølgelig. Meget bekymret.
- Jeg ringer til dig. - Okay.
- Helst sent om aftenen og fuld. - Det er jeg altid.
Og så påbegyndte jeg et helt nyt liv.
Men jeg tænkte på Buck hele tiden.
Han forsvandt efter den aften i Las Vegas. Hvad gik mon galt?
Buck havde altid fundet pengene. Det gav ikke mening.
Men det beviste måske, at han ikke snød.
Kun noget, der er snyd, kan virke hele tiden.
Jeg ville gerne vide, om det gik ham godt, og tale med ham. Bare én gang.
Kom ind.
- Hej, Buck. - Troy! Hvordan går det?
- Jeg har taget noget med til dig. - En brandy. Det var pænt af dig.
- Hvad laver du her? - Jeg ville bare se forestillingen.
- Kom ind. - Der er en halv time, til du er på.
Det er Russel, min nye turné-chef. Troy havde engang dit job -
- men Troy forstod, at man ikke skal ligne en bums.
Dit slips. Kom tilbage, når der er fem minutter til. Jeg mangler vand.
- Der er vand lige der. - Destilleret. Jeg drikker kildevand.
Kan du huske det? Tak.
Du er altså vendt tilbage til scenen.
Jeg giver aldrig op, Troy.
Hvorfor er du så kommet?
Hvad skete der i Las Vegas? Mislykkedes det med vilje?
Det er den eneste fornuftige forklaring.
Jeg ved, du går med en radio i øret og har en meddeler i salen.
Historien om radioen i øret har cirkuleret i årevis.
- Det er et rygte. Vil du se efter? - Nej. Det er ligegyldigt.
Jeg har forstået, at det er et show, og at du skal underholde.
Jeg vil bare gerne vide, hvad der skete i Las Vegas.
Jeg hører ikke rigtig hjemme i Las Vegas mere.
Jeg hører hjemme på steder som det her.
Jeg elsker det, jeg laver. Jeg elsker de her byer.
Jeg elsker folkene, og jeg ville aldrig snyde dem.
Se forestillingen i aften.
Tak, mine damer og herrer. Jeg er glad for at være tilbage i Bakersfield.
Jeg er vild med den her by!
Mens jeg sad der, gik det op for mig, at jeg først nu så det som publikum.
Tag dette stykke papir...
Det var hans gamle show. Ændringerne fra Las Vegas var væk.
Og det føltes rigtigt. Det var faktisk ret smukt.
Jeg kender tallet. Det tal, De har skrevet, er 77, ikke?
Vis det til publikum. Er det ikke vildt?
Når jeg prikker dem på venstre skulder -
- vil de sove dybt i deres stole.
Lille Kylle sad på hylde -
- lille Kylle falder ned.
Da showet nærmede sig finalen, havde Buck ændret noget for mig.
I mange år har der været rygter om -
- at jeg tager et høreapparat til hjælp i det her nummer.
Jeg vil gerne modbevise de rygter i aften.
Er der en læge til stede? Der er to.
Må jeg bede jer begge komme op på scenen?
Tag disse instrumenter og kig i mine ører -
- og fortæl publikum, om jeg går med et høreapparat af nogen slags.
- Intet. - Tak.
For at overbevise de sejeste skeptikere -
- tager jeg også denne hætte over hovedet.
Jeg vil bede jer klappe i takt -
- mens mit honorar gemmes igen her i salen.
Og så er jeg klar.
- Vi er klar. - Tak.
Mine damer og herrer, kære publikum, jeg må bede om endnu en ting.
Jeg må bede om fuldstændig stilhed til dette nummer.
Jeg kunne ikke se på, for jeg vidste, Buck ikke ville finde pengene.
Jeg kan kun gætte på, at hvad han end havde brugt før -
- om det var et høreapparat eller hans egne kræfter, så var det væk nu.
Og så gik det op for mig, at jeg ville have Buck til at være derude altid.
I en lille by skulle han vise folk, at det umulige var muligt.
At der var magi i verden, men sådan skulle det ikke være.
Denne gang var det virkelig forbi for Buck.
- Har De pengene? - Nej, jeg har dem desværre ikke.
De har pengene i Deres venstre lomme.
Jeg er vild med den her by!
Tak til Den Fantastiske Kreskin -
- som har været inspirationskilde til figuren Buck Howard.
Ingen har kunnet bevise -
- at han bruger skjulte hjælpemidler og ikke bare er 100 % fantastisk.
Tekster: Kirsten N. Andersen Prima Vista